הפרעות אכילה
מנהלי קהילה
![ד](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/camoni/fileup/1/6/8/0/9/6/-/-/168096/original/1247996443.jpg)
![דנה צינמן ליטרט](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/2/4/5/5/2/7/766600_1572950727.jpg)
![מורן וילנר סקאל](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/2/8/1/3/8/9/406844_1670917518.png)
![אפרת וייס שורץ](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/2/8/2/1/2/3/763794_1675167485.jpeg)
הקשר בין דיאטות, בולמוסים, לחץ והמוח
עשיית דיאטה בכדי לשלוט במשקל הגוף מערבת בדרך כלל מחזורים של הימנעות ממזון מתוק וערב לחך, והמחקר החדש מראה כיצד זה עשוי לגרום לאכילה כפייתית ולחץ
![(צילום: Shutterstock) (צילום: Shutterstock)](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/782X426/zcX1/webfiles/camoni/cms_files/headers/header_1652.jpg)
כאשר אנשים עושים דיאטה הם בדרך כלל נמנעים ממזון משמין אשר ערב לחך, אבל לעיתים קרובות הם חוזרים להרגלי האכילה הקודמים שלהם.
במחקר חדש אשר עסק בנטייה לתנודות "יו-יו" בין דיאטה לאכילת יתר של סוכר, החוקרים הראו בעזרת עכברים שתנודות בין תקופות של אכילת סוכר לבין אכילת מזון דיאטטי עשויות להפעיל במוח את מערכת המתח (stress system), להביא לאכילת יתר, לחרדה ולסימפטומים שנראים כמו סימפטומים של גמילה מסמים.
החוקרים חילקו את העכברים לשתי קבוצות. קבוצה אחת הואכלה לסירוגין, מזון רגיל ומזון מתוק. הקבוצה השניה הואכלה רק במזון רגיל. הקבוצות לא הוגבלו בכמות האכילה. כאשר החוקרים בדקו את התוצאות הם מצאו כי שתי הקבוצות נבדלו בדפוסי ההתנהגות שסיגלו לעצמם.
כאשר העכברים בקבוצת הדיאטה לסירוגין הואכלו במזון רגיל, הם אכלו פחות, ונמנעו יותר מסיטואציות מעוררות חרדה. כאשר חזרו ונתנו להם מזון מתוק, ההתנהגות החרדתית שלהם חזרה לנורמה, אבל הם אכלו הרבה יותר ממה שבאמת היו צריכים. בקבוצת הביקורת לא נצפו ההתנהגויות הנ"ל.
החוקרים גם מדדו רמות של חומרים כגון חלבונים וחומצות אמינו (כגון נוירופפטיד CRF) באיזור במוח אשר אחראי בין היתר גם על פחד, חרדה ותגובות מתח. ואכן נמצא כי אצל קבוצת העכברים שהוזנו לסירוגין, כאשר הם אכלו מזון רגיל הכמות של חומרים אלה היתה גדולה פי חמש בהשוואה לקבוצת הביקורת. כאשר העכברים הוזנו במזון מתוק הרמות חזרו לנורמה. כך, הממצאים מציעים שאכילת מזון מתוק לסירוגין משנה את מערכת המתח במוח כך שהאדם עשוי לחוש מתח כאשר הוא לא אוכל מזון מתוק.
הממצאים של מחקר זה בהחלט תורמים להבנה מדוע רוב הדיאטות נכשלות ואף גורמות למחזוריים גרועים של דיאטה ואכילת יתר.
ולעיניינינו - אולי המחקר החדש תורם משהו להבנה כיצד מתפתחת בולמיה מדיאטה תמימה, ולמה כל כך קשה להפסיק אותה...
www.pnas.org/content/early/2009/11/06/0908789106.abstract
תורגם ונערך ע"י מיכל אפק
רחי
פניתי לאוכל, בעיקר מתוק, על מנת לשכך חרדות ולספק מרגוע עוד מגיל 8 ! זאת משום שההורים לא היו זמינים להיות שם על מנת לספק משענת ותמיכה. האוכל הפך לעוגן מגיל צעיר מאוד- וההורים נהגו להציע פינוק בדמות מזון כאשר מצב הרוח היה ירוד ומתוסכל, זאת במקום להתמודד בדרכים ישירות ובונות (תקשורת!!) עם הנושאים מעוררי הרגשות השונים... לא מבררים למה הילדה בוכה או כועסת או עצובה. מתייחסים לעצם הימצאות הרגש השלילי כמטרד שיש לסלקו במקום לבררו, והדרך לעשות זאת הייתה להציע לי גלידה טעימה... מיד שכחתי על מה הייתה המהומה וליקקתי לי גלידה בהנאה... הילדה שוב מרוצה ומחייכת.... אבל אז אבוי- הגיע גיל 16 והילדונת החמודה עם הלחיים העגלגולות המתוקות של פעם הפכה לנערה מתבגרת עם עודף שומן שכבר לא נראה כזה חמדמד... לפתע הוא הופך לבעיה- וכך גם האוכל. חל מפנה משונה- ההורים שבעבר הציעו גלידה על מנת לנחם ולפייס ולהשקיט מצוקה, לפתע חטפו את הגביע מצופה השוקולד מבין ידי ומזהירים אותי שעלי להשגיח שלא אשמין, שאני נעשית עגלגלה.... באחת המסר נעשה סותר - בעת התרחשות תהליך הגדילה... אוכל פתאום הפך למאבק... והמאבק נמשך... אז כן, המחקר כנראה מצביע על תופעה נכונה, אבל הבעיה היא שהרגלים שכאלה, למי שמפתח הפרעות אכילה, מושרשים מאוד מוקדם בהתפתחות ובטרם קיימת מודעות- יש ליידע את ההורים כיצד לחנך לאכילה בריאה ולהקדים תרופה למכה!! - למנוע את דיאטת היו-יו מראש, ע"י חינוך לתזונה נכונה מגיל צעיר והפרדה בין פונקציית האכילה לבין ניהול הרגש.