מנהלי קהילה
![יאיר - ערן](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/2/3/7/4/4/0/435772_1549894403.jpg)
![רוני -ער](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/2/5/7/8/1/5/113335_1606932023.jpg)
מובילי קהילה
![שרי מתנדבת ער](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/2/5/5/9/0/0/416887_1601912771.jpg)
![אלון - ער״ן](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/2/6/6/1/2/4/528524_1636457464.jpg)
![ענת- מתנדבת ער](https://www.camoni.co.il/webfiles/images/cache/105X105/zcX1/webfiles/fck/image/users_uploads/profile/1/7/3/3/6/0/622228_1708169960.png)
אני מקבלת שאני חולה.
לא סתם שאני מוגדרת נכה 100ז%. מקבלת שרמת תפקודי נמוך. קשה לי להתארגן, בגדול לעשות סדר - סדר פיזי וסדר בחיי. בכל זאת מצאתי דרכים להסתדר, להפריד בין היותר ופחות חשוב. אפילו מבינה את התסכול של אחרים על הבלאגן שאני משאירה מאחורי. אבל כל הדברים האלה לא מצדיקים את המציאה המתמיד של משפחתי וגם אחרים להעיר ולהשפיל אותי. קש האחרון איך שבעלי שם שקית זבל ליד מקום ישיבה שלי - אריזות וניירות שאספתי ליד שולחן אוכל בדרך לכניסה כדי שיזרקו. אני זוכה ליותר יחס מעוזרת בית. אולי כי משלמים לה אבל לא נראה לי. היא רואה שאני עושה כמיטב יכולתי ועוזרת לי להתקדם לכיוון הנכון. חשה שמשפחתי דופקת לי על הראש כל פעם שאני אפילו קצת מצליחה להרים אותה. המצב לא יותר טוב עם סמכויות. סל שיקום שאיבדתי כי אני ״יותר מדי כועסת״, משטרה ורווחה שמתנערים ממני בגלל היותי חולת נפש, אי נכונות של בריאות הנפש בכלל ליצור קשר עם בני משפחתי. חשה שהיה יותר קל לכולם להעיף אותי למחלקה סגורה ולשכוח ממני. אתמול התחיל בזה שבעלי העיר אותי על זה שפתחתי מזגן שלא לטעמו, עוד לפני ההערה הזאת לא הייתי במיטבי ושקלתי לבטל את משתכננתי לאותו יום. בכל זאת אספתי את עצמי ואפילו הגעתי מוקדם. גם עשיתי שני סידורים ודרך ועוד שניים בדרך חזרה. הגעתי הבייתה לפני בעלי שהיה בקניות אז עדר המכונית הקל עלי בהכנסת כסא המנוע ל״מקומו״ איך שמוגדר על ידי בעלי אבל לא לגמרי לפינה. שכבתי בנחת בסלון והוא נכנס בהחזרה - מה הצרות שלך היום בזה שלא הכנסת את האוטו למקום. תוך כדי שאני כותבת את המילים האלה אני על סף בכי אבל אני אז ראיתי אדום. פניתי קודם למתוק, אחר כך לשיחה עם ער״ן ובהמשך לתרופת SOS. כל זה רק ההתחלה. לא מחכה לי יום יותר טוב היום. ביי בינתיים.
פיניקס57
סדרתי קצת, הוצאתי קרח מהמקפיא, מזגתי לי שתייה, שמתי לי מוזיקה אהובה ומרגיע. נשאר לי תרופות SOS, אפילו לחייג לער״ן אבל אתמול התגובה ממתנדב היה לשאול כמה זמן ההתנהגות הזאת של בעלי נמשך. התכוון לתמוך כמובן וכן חיזק לי את התחושה של ״סתם״ קשה לי אבל העזרה היחיד שזה סיפק היא שאני בסך הכל לבד. אני את זה כבר יודעת אז מה יעזור לי עוד שיחה לער״ן. להעביר את הזמן עם חנן בן ארי אני כבר יודעת לעשות.
פיניקס57
ממשיכה להקשיב לחנן בן ארי, עכשיו אוכלת מאפה. רוצה יכולה מסוגלת. שוקלת עם כדאי לאגור אומץ/כוח ללכת לבית הכנסת. ברור שעוד לא בא לי ללכת. לא רוצה אבל אולי יכולה אפילו מסוגלת. שני הדברים האלה הם שונים. יכולה מדבר על יכולת פיזית. להתלבש ולהגיע לשם. מסוגלת זאת אומרת להתמודד עם מה שאני אמורה לפגוש שם.
פיניקס57
שוקלת להתקלח וללכת לחדר לשכב קצת. בעלי יצא מהחדר להכין לו קפה. לא אמר מילה. לא על המזגן ולא על המוזיקה. במקביל לא אמר בוקר טוב או שאל על שלומי.
פיניקס57
בעלי נכנס לסלון עם קפה ותוך שתי דקות פיצוץ. שאלתי מה שלומו איך ישן. ענה אני שורד. לי זה היה פתח להתלונן על ההתנהגות שלו אתמול. מנסה לזכור שהפעם לא ירד עלי סביב המזגן והמוזיקה. בין לבין דברתי עם מתנדבת ער״ן וכמו שציפיתי לא עזר בכלל. קיוויתי לחיזוק על איך שאני עושה מלימונים ללימודה ולא זכיתי. אולי בגלל זה התפרצתי על בעלי. חבל שעליה (שבגדול לא אכפט לי ממנה) לא הוצאתי את זעמי. כבר ירד לי חשק לפנות לער״ן בצ׳ט. כל הסיכויים שלא אתאכזב פחות. מקלחת עוד לא עשיתי וכמובן לא התחמשתי והתארגנתי ללכת לבית הכנסת. כתבתי למשפחה - הצאתי יציאה לקאמרי. עוד לא צפו בוואטסאפ שלי. אני עושה משביכולתי ושואפת לשלווה לקבל את מה שלא בשליטתי.
פיניקס57
עכשיו עברתי לשירים של תמי ווינט ששרה על הקשיים של להיות אישה. שיש לסלוח לגברים. לא אשמתם שחסר להם קרומוסום X.
ורד מתנדבת ער"ן
הי פיניקס, אני קוראת שעוברים עליך ימים לא פשוטים.
מצטערת גם שהתאכזבת מהצאט.
אני כמובן לא מכירה אותך אבל מתרשמת ממך כל פעם. את מודעת לעצמך יש בך הרבה חכמת חיים. את באמת מבינה מה קורה. את יודעת לטפל בעצמך, להבחין בין עיקר לטפל, את שנונה ורהוטה והלוואי ויכולתי לעשות משהו שישפר את ההרגשה שלך.
אני איתך, מסכימה שאת לא ראויה ליחס הלא נעים לפעמים שאת מקבלת.
תמשיכי לעדכן כאן, והלוואי ותתאוששי ותרגישי טוב יותר בקרוב
פיניקס57
עכשיו התעוררתי עם מחשבה שדי יעזור לי אם יהיה לי פחות אכפט מנשאחרים כולל ילדי יחשבו. אם איכשהו פחות אשקיע בנסיון לרצות גם לא יזיק אם יותר אשן. שוקלת להוסיף סרוקוול לתרופות שאני לוקחת בצורה שיטתית.